- Hva skjedde? - Betadin, saltoppløsning og sutursett.
- Hva skjedde? - Hun skar seg. Et uhell.
- Jeg har dette. - Hvor mye blod har hun mistet?
- Alex. - Det går bra. Jeg har det.
Situasjonen tatt i betraktning,
forstår jeg om du ikke vil ta operasjonen.
Men vi lærte fra Jeremy,
og formelen til blandingen vil bli justert.
- Ennå ingen positive resultater. - Liz?
Jeg vil ta henne hjem.
- Jeg forstår. - Nei. Jeg vil ha operasjonen.
Vennen.
- Det er sorgen som snakker. - Jeg vil ha operasjonen i dag.
Det er ingen andre kliniske forsøk der ute.
Ingen andre har noen svar.
- Dr. Shepherd har jobbet hardt. - Meredith.
Vi lar deg ikke ta operasjonen fordi du vil dø med Jeremy.
Hvis jeg drar hjem, dør jeg.
Jeg dør om noen uker, noen dager.
Jeg vil ikke miste deg.
Mamma, det vil du ikke.
For jeg er ikke ferdig.
Pappa. Han elsket meg.
Ja, Jeremy elsket meg virkelig.
Og han ville blitt så sint hvis... hvis jeg bare ga opp.
Vær så snill. Operer i dag.
Lola, Andrew spør etter deg. Kan du bli med meg?
Hei, er... Går det bra?
Nei. Han sitter fast i en sementblokk.
Sement som blir hardere hvert sekund. Hva tror du?
Jøss, du bryr deg om ham.
Han er vennen min.
Jeg vet at jeg sa at han ikke var det, men han er vennen min.
Jeg tror han er mer enn det.
Og jeg tror du er for stolt til å innrømme det for vennene og deg selv.
Mamma, jeg har en skramme. Kyss den bedre.
Hei, han har smerter, han er redd,
og han trenger noen han kjenner til å holde hånden hans.
Lola, hold hånden min.
Drit i hva de tenker. Dette er viktig.
De er ikke.
Jeg kan ikke hjelpe ham.
Du vil hate deg selv for dette.
Senere.
Du vil hate deg selv for dette, og du vil ha rett.
- Dette ser ikke riktig ut. - Cristina er dyslektisk,
men fikk toppkarakterer på skolen og har doktorgrad. Utrolig.
- Åtte anbefalingsbrev. - Ser dette riktig ut? Slik du fant dem?
Izzie gikk på kveldsskole. Seks år på å bli ferdig,
jobbet som frivillig. Anbefalt av pasienter.
Må komme oss ut herfra før noen tar oss på fersken.
Og Alex, han skrev et essay for å komme inn, et rørende, vakkert essay,
om at karakterene hans ikke var så gode. Han hadde testikkelkreft.
- Hva? - Mistet en balle. Men jeg har sett ham.
Han har to kuler, to nøtter. Han løy.
- Slutt å gi meg informasjon. - Ett poeng. Bare ett.
- Hvordan kan de holde deg tilbake? - Glem det!
Fotografisk minne! Kan ikke.
- Vi får det til med Beth. - Hun mistet sitt livs kjærlighet.
- Kan vi oppfordre til operasjon? - Kan vi la være?
Det er ikke jeg som har stort ego, det er deg. Du ga meg ikke noe valg.
- Hva skulle jeg gjort? Si nei? Kan ikke. - Derek.
- Hun er et barn. - Som vil dø uten operasjon.
Hun vil dø med operasjon. Det er det vi gjør.
Vi tar livet av ting igjen og igjen og igjen.
Vi har tatt livet av 12, og nå, på grunn av deg, skal jeg ta livet av en 13.
Etter operasjonen er vi over.
Vil ikke jobbe med deg, se deg, snakke med deg. Vi er over.
OK, Andy, vi kan begynne.
Vent. Er hun?
- Lola? - Jeg fant henne ikke.
- Hun gikk for å spise eller noe. - Vi må sette kateteret.
OK. Du kommer til å kjenne litt trykk.
Hun gikk ikke for å spise. Hun ville ikke komme, ikke sant?
Lola liker å henge med meg.
Eller hun... pleide det.
Før jeg gjorde dette.
En gang...
Det kunne ha blitt et kyss,
men jeg mistet motet.
Vel, kanskje du ikke trenger å kysse henne.
Jo, jeg gjør det. Jeg trenger å kysse henne.
- Hele livet mitt handler om det. - Kateteret er inne.
De er på siste bit med sement.
Heldigvis. Det vanskelige er over.
- Det vanskelige over? - Gjør klar en nødtralle.
Jeg har kalsium, D-50 og insulin.
- Klar. - Er det vanskelige over?
OK, det er en sjanse for,
når den snille mannen tar av den siste sementbiten
der på magen din, at toksinene som har bygget opp
under sementen vil fare til hjertet ditt, som får anfall.
Hjertet ditt stopper, og du stopper å puste.
Men det er ingen grunn til å gjøre det ansiktet for vi vil starte hjertet ditt,
og legge inn et rør som vil puste for deg, og sende deg til operasjon.
Vi er gode til det vi gjør. Bare, hvis du ser det varme, innbydende lyset,
ikke gå mot det.
Kom igjen.
OK, vi skal gjøre dette på tre.
- OK. Én. - Pass på ledningene.
To.
Tre.
Der går han. Klargjør luftveien.
Greit. Én.
To. Tre.
- Forsiktig. - Gi lidocain, vec og versed.
- Bailey. - Har intubasjonen.
Gå.
Jeg vet ikke hva du mener når du sier at hun ikke ville dø.
Da du satt på gulvet med moren din, hva sa hun til deg?
Hun ba meg om å være ekstraordinær. Hun sa at hun hadde sviktet,
men at jeg skulle være ekstraordinær, og ikke være avhengig av noen.
"Vær en ekstraordinær kvinne," sa hun.
Så du ble kirurg, akkurat som henne.
- Ja. - Som betyr at du har alt verktøyet
- til å forstå dette. - Men jeg...
Du må jobbe gjennom dette, Meredith.
Jeg lover deg, når du gjør det, vil du bli glad.
- Hodet mitt sprenges. - Så aveksploder det.
- Er du sint på meg? - Nei.
- Hvorfor den stemmen? - Ingen stemme.
Det er en stemme. Jeg gjorde deg en tjeneste.
Du gjorde meg ingen tjeneste. Du viste at jeg fortsatt er meg.
Nesten-fyren.
Er ett poeng alt som skiller meg fra resten av klassen?
Hadde det enda vært 50 poeng eller ti poeng, men ett?
Det betyr at det var der, jeg hadde det i hånden, og ga slipp på det.
Jeg ville ikke vite det. Skjønner du det?
Å vite at om jeg bare hadde sjekket A istedenfor B,
det ene poenget mellom meg og friheten. Jeg har drevet på som en gal,
jobbet som en helt for å gjøre opp for ett elendig poeng,
bevise...
Du gjorde meg ingen tjeneste. Ikke lur deg selv.
Nå vet du ihvertfall at du har det som trengs.
Ja.
Denne armen er nesten bandasjert, så begynner vi med den andre, OK?
OK.
Jeg har foreskrevet Alprazolam og Clonazepam.
Psykiateren er snart her, men det er lurt å holde henne rolig.
Hun trenger ikke medisin eller psykiater.
Hun må ha konsultasjon før hun innlegges.
- Innlegges ikke. - Ikke hjem.
- Jeg passet på hvert øyeblikk. - Skulle ikke trenge å passe på.
Hun ble innlagt under mitt navn, så jeg bestemmer behandlingsplanen.
- Hun må tas i forvaring... - La oss være, dumme kjerring.
Det er meningen at du skal sitte ned. Det er det pausene er til.
- Vi har vært på beina. Hvil dem. - Beina mine har det bra.
Er det ikke upassende, synes du, å tenke på sex under en operasjon?
Jeg sier bare det jeg har sett hele dagen.
Hele denne stakkars guttens kropp var innstøpt i sement.
Beina er knust, årene og nervene helt kuttet av,
og allikevel... jeg var opphisset.
Hele tiden har jeg vært opphisset på grunn av deg og grovsnakket ditt.
Det var ikke grovsnakket mitt. Det var hva jeg grovsnakket om.
- Hva? - Erica. Du og Erica.
Nei. Det er...
- Nei. - Callie.
- Hva? - Det er i orden.
Skulle ønske noen bare tenkte på meg.
Du hadde 14 anbefalingsbrev.
Cristina hadde åtte, Meredith hadde fire, Izzie hadde ti. Men du hadde 14.
Ordene som beskrev deg... Ingen hadde anbefalinger som deg.
Folk sa at de andre var smarte, at de var hardtarbeidende,
de sa at de var flinke. Men dine brev?
De sa at du var fantastisk.
De snakket om godhet, oppmerksom på detaljene.
De snakket om hvor hardt du prøver, og at du aldri gir opp.
De malte et bilde av den slags lege som jeg håper på å bli.
Det var en ære å lese de brevene, for nå vet jeg at det som
skiller deg fra de andre ikke er ett idiotisk poeng.
Det som skiller deg fra de andre er storhet.
Så ikke våg å la ett poeng holde deg tilbake.
Jeg er dekket i blod. Snakk fort.
Alex tok Rebecca inn. Hun prøvde å skade seg. Han tar Rebecca hjem.
- Og? - Hun må legges inn.
- Hun må se psykiater. - Og?
- Kan du bare gjøre jobben din? - Jeg gjør jobben min.
Jeg hjelper en 19 år gammel mann som jeg lovte at skulle få leve, til å leve.
Det er jobben min som kirurg. Jeg tok sønnen min til barnehagen da jeg kom.
Jobben min som mor. Jeg spør deg,
hva skal du gjøre med pasienten din? Jobben min som assistentlege.
- Hva med om du gjør jobben din? - Kan ikke.
- Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. - Stevens. Hun er din pasient.
Han er... hennes elskede. Kom igjen, du vet hva du bør gjøre.
Det er bare vanskelig.
- OK, jeg skal prøve. - Nei, du må ikke prøve.
Du er en lege som ble opplært av meg, med alle evnene Gud ga deg.
Du har alt du trenger.
Hver og en lærer en.
- Hvor er vi? - Sloan, Hahn og Torres er ferdige.
- Vår tur. - Løste klemmen på åren.
God blodstrøm til leveren.
- Ikke sant, sjef? - Helt riktig. Bra jobbet.
Bra, da er vi klare til...
Jeg likte det bedre da du sa kjedelige vitenskapsting.
Jeg er aldri bra nok.
Uansett hva jeg sier eller gjør.
Jeg ville aldri gjøre dette.
Dette kliniske forsøket gjør meg til en taper.
Jeg svikter henne igjen og igjen og igjen.
Du mener "dem."
Når du sier: "svikter henne," mener du: "svikter dem."
Pasientene.
Han trenger en embolektomi. Få Hahn tilbake.
- En propp i høyre lungearterie. - Jeg kan gjøre det.
- Hahn vil sjekke. - Jeg kan gjøre det.
Lungen trekker seg tilbake, gjør det klart for embolektomi.
Han er allerede i alvorlig fare. Vi kaster bort tid,
tid hvor hjernen ikke har perfusjon. Det tar meg sekunder.
Jeg har gjort det før. Med Burke.
Jeg lovte at gutten skulle leve.
Dr. Bailey, ta over gjenopplivning.
Yang, jeg er her hvis du trenger meg.
Skalpell.
Du trenger ikke gjøre dette.
- Kom igjen. Er du redd? - Ja.
Jeg også.
Så la oss bare hoppe i det. OK?
OK.
- Hva skjedde? - Pulmonær embolisme.
Og Yang var den beste til å åpne ham opp?
- Hun kan hjerter. - Er det derfor hun gikk gjennom
- fjerde interkostalrom? - Kom ikke gjennom femte.
- Gasbind dytter opp mellomgulvet. - Det kunne vært lettere
- under fluoroskopi. - Allerede hatt TEE. Det går bra.
Du når bedre... Glem det. Jeg gjør det.
- Frakk, takk. - Jeg har dette.
- Nei, hvis du hadde... - Ti stille og la meg arbeide.
La henne arbeide, dr. Hahn.
Planla Shepherd to kraniotomier for det kliniske forsøket i dag?
- Ja, han mistet den første... - Jeg sa én pasient til Meredith.
- Dr. Grey sa at hun ordnet det med deg. - Gjorde hun?
- Jeg... Jeg tar kanskje feil. - Jeg tror ikke det.
- Hun er stabil. - ICP på 13.
- Vi får se. - Derek.
Hun er ennå i live. Vi har kommet så langt.
- Hun er ennå i live. - Hvor lenge?
- Du kan gå. - Jeg blir med henne.
Nei, det er bare... Jeg gjør det. Du kan gå.
PASIENTROM
Yang gikk solo,
og du burde feire fordi det betyr at du gjør jobben din.
Lære henne hvordan man redder liv.
Assistentleger er som valper,
ivrige og entusiastiske, og du må lære hvordan du underviser
uten å ødelegge iveren deres.
Vil du jobbe her med assistentlegene mine,
må du gjøre bedre. Du må bli en bedre lærer.
- Ikke få meg til å angre på støtten. - Nei. Absolutt ikke.
- Takk. - Valper.
Rebecca.
Dette er dr. Shapiro fra psykiatrisk. Han skal undersøke deg.
- Iz... - Spør henne mens Karev og jeg snakker.
- Hva sa jeg? - Hun er min pasient.
Jeg bestemmer behandlingen. Hun går ikke uten konsultasjon.
Prøver du å ta henne uten mitt samtykke, får jeg deg arrestert.
- Du kan ikke få meg arrestert. - Prøv.
Hør her, lz, du er bekymret. Jeg ser det, og jeg forstår.
Men du er litt urimelig.
- Jeg har dette. - Nei, du har det ikke. Jeg har det.
- Jeg tar henne hjem. - Nei. Nei!
- Skal du holde meg med fysisk makt? - Hvis jeg må.
- Slå en kvinne? - Hvis jeg må.
Alex, hun er syk. Hun trenger hjelp som du ikke kan gi henne.
- Jeg kan ta meg av henne. - Nei.
Du aner ikke. Du kan gjøre skade ved å ta henne hjem.
Jeg kan ta meg av henne. Jeg har gjort det før.
- Alex... - Hun har bare en vanskelig periode.
Folk går gjennom vanskelige perioder. OK?
Jeg kan mate henne og... skifte på henne,
og jeg kan bade henne og jeg kan passe på. Til det vanskelige er over,
kan jeg ta meg av henne. Jeg tok meg av moren min, og jeg kan ta meg av henne.
- Du har gjort det før. - Jeg har gjort dette før.
Jeg har gjort dette før, Izzie.
Men jeg var en gutt da, og jeg er en mann nå, så jeg vil gjøre det bedre.
- Jeg har gjort det før. - Stopp.
Du trenger ikke si noe mer.
BRANNSKADEAVDELING
- Du er her tidlig. - Jeg gikk aldri hjem.
Du ville ha pasienten overvåket. Jeg tenkte du var trøtt.
- Hvordan går det? - Vitale tegn er stabile.
Han fikk 16 liter i løpet av de første 24 timene.
Jeg reduserte til 125 cc per time. Urinproduksjon på 37 cc per time.
Han var litt urolig klokken 03.00, og så igjen klokken 05.00,
- som jeg behandlet med difenhydramin. - Bra. Bra jobb.
Det er ikke bra jobb.
- O'Malley? - Det er ikke bra jobb for meg.
Å sitte på sengekanten og registrere urinproduksjon
og gi beroligende hele natten. Det er ikke bra jobb for meg.
Å kjøre prøver for Meredith Grey, det er ikke bra jobb for meg.
Det er ikke bra jobb, for jeg er bedre enn det,
og du vet at jeg er bedre enn det. Kanskje om jeg ikke gjorde en god jobb
eller kanskje om jeg strevde og hang etter...
Personligheten min, jeg er ikke Karev, jeg er ikke Yang, jeg er ikke Meredith.
Jeg er ikke herdet, jeg ser det. Jeg ser det.
Jeg har ikke personligheten til en kirurg.
Kanskje det var derfor du gjorde feilen
å tro at jeg ikke fortjente en ny sjanse
når alle andre har fått en.
Men, sir, det er en feil, fordi jeg er fremragende.
Jeg er fremragende i jobben. Og jeg strøk på prøven,
men jeg fortjener en ny sjanse.
OK.
- OK? - OK, du kan ta prøven på nytt.
OK.
Hun har ikke våknet ennå.
Det kan ta lenger for kroppen å komme seg igjen etter hjernekirurgi.
Men kan hun ikke våkne opp?
- Kan hun dø? - Det er en mulighet,
men jeg vil helst ikke bekymre meg for det før vi må.
- Når? - Når hva?
Når må vi begynne å bekymre oss for det?
- Her ennå... Sov du på venterommet? - Hør her, jeg liker ham.
Jeg gjør det. Men han trenger ikke vite det.
- Ingen trenger å vite det. - Han trenger deg,
- og du er bekymret for vennene dine? - Hva vet du?
Vet du hvordan det vil være for meg, for ham, hvis de visste? Lett?
Jeg tror det er bedre å være ærlig.
Han er i live. Knapt, men... han er i live.
Jeg ringte mannen din.
Han sier at han tok babyen og forlot deg for to måneder siden.
Han sier...
Du har noe som heter emosjonelt ustabil personlighetsforstyrrelse,
som betyr at du var skjør til å begynne med, så dette...
Dette har nok vært på vei en stund.
Sannsynligvis siden... ulykken.
Så forandret de ansiktet ditt.
Jeg hjalp til med det.
Du kunne ikke...
Du trenger hjelp, Rebecca, og jeg kan ikke gi det til deg.
Så du skal bli her i dag, og i morgen...
I morgen skal de overføre deg til en psykiatrisk fasilitet.
Jeg tror det er bedre.
Jeg beklager.
Jeg prøvde virkelig.
Jeg ville være bedre for deg.
Jeg vet hvor vanskelig det er å stole på folk,
og jeg ville være en du kunne regne med.
Jeg beklager.
Det er i orden. Du prøvde.
Du fikk Shepherd til å gjøre den andre operasjonen uten godkjennelse.
- Så? - Så?
Er det slik du snakker til sjefen: "Så?"
Moren min prøvde å ta livet av seg etter at du dro. Visste du det?
- Visste du det? - Jeg visste ikke det.
- Beklager. Jeg visste ikke det. - Hun var en glimrende kirurg.
Hvordan kunne du gjøre det mot henne?
Hun var en talentfull, begavet, fremragende kirurg.
Meredith?
- Fortell meg. - Hun var en kirurg.
En fremragende kirurg. Hvis hun prøvde å ta livet av seg,
ville hun ikke kuttet håndledd. Hun visste bedre.
Hun ville tatt skalpellen, og kuttet halspulsåren.
Hun ville dødd på sekunder. Hun ville ikke egentlig dø.
Hun var en fremragende, begavet, ekstraordinær kirurg.
- Ville ikke dø. - Hva ville hun?
- Hun ville ha Richard tilbake. - Og hvorfor kom han ikke tilbake?
Fordi han aldri visste om det, og hun var for sta til å spørre.
- Hva betyr det? - Den delen vet jeg ikke.
Kan du bare fortelle meg den delen?
Det kan jeg.
Det betyr at du er en begavet,
talentfull, ekstraordinær kirurg, akkurat som moren din,
men forskjellen er at du får lære fra hennes feil.
Vær ekstraordinær.
- Hun snakket ikke om kirurgi. - Nei.
Hun snakket ikke om kirurgi i det hele tatt.
Holder jeg det jeg lover eller ikke?
Du gjør det.
Og husker du hva jeg sa om den store sammenhengen?
Ja.
Han har visst ventet hele livet sitt på det.
Ja, han har det.
- Er det Beths bilder? - Ja.
Disse er fra for to dager siden, og disse er fra i dag.
Kan du gi meg passeren?
Denne er mindre enn den. Svulsten krymper.
- Viruset virker. - Herregud.
- Du må gå og fortelle Derek. - Nei. Du må fortelle Derek.
Det er den slags nyheter han vil høre fra deg.
Rose.
Gratulerer med ditt store medisinske gjennombrudd.
Det er legendariske saker.
- Hei! - Ta tilbake tindre-søkeren.
Jeg er beruset på makten.
- Hvor er den? - Jeg tror det kan være noe mystisk.
- Har du sett Derek? - Nei.
- Du tilkalte meg, dr. Yang? - Ta den bananen fra rommet mitt.
Skal jeg skrelle den for deg?
Jeg vil at du skal lære smettesøm. Jeg skal lære deg.
Ta nålen.
- Journal. - Vær så god.
Takk.
Hei.
Du er i live.
Ja. Jeg er i live.
Ikke bare til pynt lenger.
Nei.
Det er ikke hygienisk.
Litt tettere sammen. Prøv igjen.
Dr. Yang, takk for...
Hvordan gikk det?
- Fryktelig. - Ja.
OK.
Disse er til deg.
Gir du meg nøkler til klinikken?
Jeg gir deg ikke nøkler til klinikken. Jeg gir deg klinikken.
Hva?
Jeg har sett den store sammenhengen. Jeg elsker klinikken.
Elsker hva den betyr, hva den er.
Men jeg elsker den ikke like høyt som kirurgi.
Jeg elsker den ikke like mye som å være assistentlege.
Jeg elsker den ikke like mye som min mann og mitt barn.
Jeg har sett sammenhengen,
og jeg kan ikke gjøre alt og fortsatt ha alt.
Så jeg må... gi slipp på noen deler.
Denne delen. Dette er din del.
Jeg har sett deg fortjene denne delen
på den vanskelige måten, den fryktelige måten.
Å vite at jeg kan gi klinikken til en som deg.
Du har blitt en fin lege, Izzie Stevens.
Takk.
Denny Duquette Memorial Clinic er i dine hender.
Du gjør meg stolt.
Derek!
Han er ikke der.
Jeg er ingen dårlig mann.
Jeg vet at jeg er kjeltringen i din historie, men jeg er ingen dårlig mann.
Vil du gjøre ferdig det vi startet i går?
Eller du kan gjøre ferdig det du startet.
Jeg vokser.
Gå. Kom deg vekk.
Hei. Jeg lurte på om du ville ta en drink.
- Jeg finner ikke nøklene. - Kanskje vi kan...
- Noe jeg ville snakke om. - Jeg hadde de fordømte nøklene.
Jeg la dem i denne bagen, men jeg husker ikke...
- Hele greia med Yang... - Erica.
- Hva? - Jeg sier noe her.
Jeg bare... Jeg ville si...
Jeg ville bare si...
Meredith!
- Richard? - Jeg vil komme hjem.
- Richard! - Jeg er en god mann.
Jeg er en god mann.
Hver dag er jeg en god mann for sykehuset, for assistentlegene,
for pasientene.
Jeg er en god mann som gjorde én feil med en kvinne for 20 år siden.
Jeg er en god mann for alle utenom deg. Jeg vet det.
Tror du ikke jeg vet det? Men jeg er en god mann.
Og jeg er ektemannen din...
...og jeg elsker deg.
Jeg ber deg ikke om å få komme hjem.
Jeg forteller deg.
Jeg er ektemannen din, og jeg vil komme hjem til kona mi.
Vel...
...det er på tide.
Meredith.
- Jeg tar turnusprøven på nytt. - Herregud.
Jeg snakket med sjefen, la frem saken, jeg tar prøven.
Lexie, jeg vet at jeg var sint, men takk, takk, takk.
Takk. Få frem spriten, for vi skal feire.
- Beklager. - Samme det.
Ikke samme det.
Beklager.
For Rebecca og moren din.
Beklager.
- Alex. - Vær så snill.
Bare denne ene gangen.
Bare denne ene natten, vær så snill.
Vær så snill.
Vi skal hjem.
Hjem til pappa.
Ja.
Meredith?
Dumt, skrullete, idiotisk. Kan ikke tro at jeg gjorde dette.
Dum taper. Dritt... Jeg kunne vært hjemme istedenfor...
- Dumme hjernemann. - Meredith.
Hvor har du vært?
Jeg har ventet på deg, og jeg gjorde denne dumme, flaue,
ydmykende, skrullete tingen, og skulle si at dette
er kjøkkenet vårt og dette er stuen vår,
og det er rommet hvor barna våre kunne leke.
Jeg tenkte: "Jeg skulle bygge oss et hus,"
men jeg bygger ikke hus. Jeg er kirurg.
Og her er jeg nå og føler meg som en komplett taper.
Jeg ble hel og frisk, og du møter ikke opp.
Det er ødelagt fordi du kom så sent.
Jeg fant ikke engang flasken med champagne.
Er dette kjøkkenet?
Stuen?
Litt liten.
Jeg synes utsikten er mye bedre herfra.
Og det er rommet hvor barna skal leke?
Hvor er soverommet vårt?
Jeg er fortsatt sint på deg, og vet ikke om jeg stoler på deg.
Jeg vil, men vet ikke om jeg kan. Jeg skal bare prøve.
Jeg skal prøve å stole på deg. Jeg tror at
vi kan være ekstraordinære sammen heller enn ordinære atskilt, og jeg vil...
- Jeg må gå. - Hva?
For å kysse deg slik jeg vil kysse deg,
for å gjøre mer enn å kysse deg,
må jeg snakke med Rose.
Jeg vil ha samvittigheten klar, slik at jeg kan gjøre mer enn å kysse deg.
Bli her.
Ikke rør deg.
Vent på meg.